‎E încolo.
‎Deja a devenit complicat.
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Sunt derutat. Parcă era încolo.
‎M-am zăpăcit. Sigur e pe-aici?
‎- Eu mergeam după tine. ‎- Mergi după stea.
‎Mai lasă-mă cu steaua asta!
‎Ultima oară ne-am ținut după o cometă.
‎- Am nimerit în Grecia! ‎- Și nu-ți convine?
‎N-a meritat? Plajele, Mykonos!
‎Oameni interesanți, frumoși...
‎Pe-aici e. Am o presimțire. Haide!
‎- O presimțire... ‎- De asta mi-e frică.
‎Tot în ieslea aia stau?
‎- Da. ‎- Nu vă supărați...
‎Dar Iosif putea mai bine.
‎- La banii lui? ‎- Ca tâmplar?
‎Cel mai nepriceput tâmplar din lume.
‎L-am rugat să-mi facă o masă.
‎Era așa de strâmbă, ‎încât mi-am proptit vechea masă cu ea.
‎Nu știm drumul nici după 30 de ani?
‎E prea departe, Gaspar. N-ai cum să reții.
‎De asta se duc la petrecerile lor ‎doar animale.
‎E Thelma!
‎- Thelma! Nu e ea? ‎- Cine, Melchior?
‎- Nu e Thelma. ‎- Cine-i Thelma?
‎O romană. Era la răstignire.
‎Am zis să mergem la Iisus împreună.
‎O duci pe Thelma în casa Domnului?
‎De ce nu? ‎Sunt pe listă și e partenera mea.
‎Nu-ți iei gagica ‎la o petrecere de familie, Melchior.
‎Nu o s-o observe nimeni în zarva aia.
‎Ce zarvă? E o întrunire liniștită!
‎- Un mic supeu. ‎- Și asta-i enervant.
‎- Ce? ‎- Ne invită doar la botez.
‎Sau la pregătiri. Parcă suntem muieri.
‎Numai prostii îndrugi. Hai, să mergem!
‎- Mie mi-e greu. ‎- Ce?
‎Drumul anevoios, bani pe cadouri...
‎Bani pe cadouri? Le-ai cules mai devreme.
‎- Doar ce le-ai cules. ‎- Gestul contează.
‎- E fiul Domnului. ‎- Și nu-i plac florile?
‎Ca să știi, eu aduc gustări la petrecere.
‎- Să mergem! ‎- Melchior!
‎Tu ești mag, nu furnizor.
‎Rulada mea cu brânză și șuncă e fabuloasă.
‎Sunt evrei și le aduci porc, netotule?
‎Am zis eu „porc”? Am zis „șuncă”.
‎Nu trebuie să mănânci dacă nu vrei.
‎O să vină hindușii, cu Shiva.
‎- O mănâncă ei. Haideți! ‎- Cine-s ăia?
‎- Nu vă mai certați. ‎- Bine!
‎Băieți, e prea liniște aici.
‎Mi-e jenă ‎că am invitat-o pe Thelma la cheful ăsta.
‎Chiar pare anost.
‎- Plictiseală. ‎- Am putea să...
‎- Să ne cărăm. ‎- Nu.
‎- Să nu apuce să ne vadă. ‎- Nu, intrăm.
‎Le zicem c-am trecut doar ca să-i salutăm.
‎- Da, că avem planuri. ‎- Da?
‎- Ai priceput, Gaspar? ‎- Da.
‎- Bine, haideți. ‎- Hai!
‎E deschis, omule.
‎- Nu-i aici. ‎- Ba da.
‎- Ce întuneric e! ‎- Alo!
‎Surpriză!
‎- Mamă, cred că doare! ‎- Ești nebun?
‎- M-a speriat! ‎- M-ai pocnit peste gură!
‎- Doamne, binecuvântează... ‎- Ce-i asta?
‎- Nu! ‎- Nu e Iisus, mătușă!
‎Ești al naibii de puternic.
‎Ești sărită, mătușă?
‎- Mulți ani trăiască... ‎- Nu e el, mătușă.
‎Gata, mătușă.
‎Strânge confettile de papirus de pe jos.
‎- Gata. ‎- Se fac greu.
‎Hai! Nu se întârzie ‎la petrecerile-surpriză.
‎Am întârziat fiindcă i-am cumpărat ‎florile astea superbe.
‎- Ați cumpărat flori toți? ‎- Ale mele sunt colorate.
‎- Toate sunt colorate. ‎- Nu.
‎- Ce ziceți, magilor? ‎- Salut, Iosif.
‎- Vreți ceva de băut? ‎- Da, sigur.
‎Ce ai?
‎- Avem apă. ‎- Apă?
‎E de la cascada de vizavi.
‎E mică, dar apa e purificată de stânci.
‎- E gustoasă. ‎- Dar e apă.
‎Vin n-avem. ‎Iisus nu înfăptuiește miracole încă.
‎Oare cum îi va merge lui Iisus, ‎fiind fiul Domnului, cu miracolele?
‎- Se descurcă. E dulce foc. ‎- M-ai speriat.
‎- Chiar e. ‎- O să-i vorbesc.
‎I-am scris un discurs din inimă.
‎- Tu l-ai scris? ‎- E minunat.
‎Am făcut și desene. Cred că înțelege.
‎- Are 30 de ani, Iosif? ‎- Da.
‎- Ce zboară timpul! ‎- Ăsta-i mir?
‎- Iar ai adus? ‎- Dragă...
‎Stai așa.
‎- Care-i problema? ‎- Tot trebuie s-o zic.
‎Mai întâi flori, apoi mir.
‎- La anul nu aduc nimic. ‎- Gata.
‎- Vrei așa? ‎- Ți-am zis.
‎- Ce-ai zis? ‎- Baltazar.
‎- Mai lasă-mă! Respectă regalitatea. ‎- Ești altfel.
‎Maria! E rege!
‎- I s-a urcat la cap. ‎- Termină.
‎- Ți-am zis. ‎- Am adus ce voiai de-ale gurii.
‎Vezi? El mă place.
‎- Să văd. Nu e de porc, nu? ‎- E delicioasă.
‎- Miroase bine. ‎- Da?
‎Sfinte Sisoe!
‎E delicioasă! Nu mă pot abține.
‎E bună. Ce conține?
‎- E... ‎- E de soia! E soia.
‎- Melchior a făcut-o. ‎- Soia, deci?
‎- Soia, da. ‎- Cum se face?
‎E ruladă. Asta zice totul.
‎Rulezi aluatul cu soia și gata.
‎- Și-l coci. ‎- Dar cum prepari soia?
‎Ce-i asta, emisiune culinară?
‎Poate la Paștele Cailor. Nu-mi spui?
‎- Soia se prepară după gust. ‎- Prostii!
‎Hai, zi-mi.
‎N-am mai mâncat. E bun.
‎Mie-mi place s-o prepar... ‎E soia crescută la sol.
‎În aer liber, ca să facă mișcare,
‎să mănânce iarbă, să bea de la izvor.
‎Până ajunge ‎la vârsta și dimensiunea ideale.
‎Apoi o sacrifici, îi tai gâtul,
‎omori soia și aia e. Nu?
‎Da, așa e.
‎Îi tai gâtul? Nu înțeleg.
‎E secret de familie, nu-i așa?
‎Da, rețeta mamei. O știi.
‎Mama ta nu creștea porci?
‎- Nu, soia. ‎- Liniște. A sosit Iisus.
‎Ascundeți-vă.
‎Stingeți lumina.
‎- Surpriză! ‎- Surpriză!
‎Să-mi bag!
‎Fir-ar, Leonor!
‎- Vrei să mă omori? ‎- Nu scap viu de la petrecere.
‎- Binecuvântează... ‎- Ești tută?
‎- Unde-i Iisus? ‎- A stat 40 de zile în deșert.
‎Dar vine imediat.
‎E prea mult 40 de zile, dragule.
‎De ce? Ce are?
‎Se regăsește, lasă-l.
‎Îl las, da-s îngrijorat. ‎Sunt tatăl lui, Maria.
‎Știm, încetează.
‎- Sunt tată... ‎- E o afirmație...
‎- Bună. ‎- Doamne!
‎Ai ceva aici.
‎Draga mea, l-ai invitat și pe El?
‎Voiai să nu-i invit tatăl?
‎Tatăl? Râzi de mine, Maria?
‎- A zis că nu vine, Iosif. ‎- Stai. Ce?
‎- Când ai vorbit cu El? ‎- Păi...
‎- Cum adică „păi”? ‎- Nu știu. Ieri.
‎Ieri? Cum? Am fost toată ziua cu tine.
‎- Zi-mi adevărul. ‎- Ești enervant.
‎- Da? ‎- Azi-noapte, mă rog.
‎- Noaptea. ‎- Ce? Noaptea?
‎- Da. ‎- Când dormeam eu?
‎- Bună seara. ‎- Căcat!
‎- Bună seara. Ce faci? ‎- Salut.
‎V-am adus un mic dar.
‎- Mulțumim. Nu trebuia. ‎- Chiar nu trebuia.
‎- Pentru amândoi. ‎- Super, mersi.
‎E împachetat frumos. Drăguț material.
‎Uite, Iosif! Nu ți-am zis ‎că ne-ar prinde bine să zugrăvim?
‎Familia noastră.
‎Da, îmi amintesc.
‎- Ce? Îți amintești? ‎- Vorba vine.
‎Ai tras cu urechea la noi?
‎- Nu face scandal. ‎- Ne-a violat intimitatea.
‎- E un abuz! ‎- Nici vorbă.
‎Ne-a plăcut.
‎- Mulțumesc. ‎- Mă bucur.
‎- Sunt fericit. ‎- Superb.
‎Ai văzut? Sunt pictat pe jumătate.
‎- E artă! ‎- Artă?
‎Pictorul n-a avut timp ‎să-i picteze pe toți.
‎N-a avut timp. Halal pictor!
‎- Cum îl cheamă? ‎- Eu am pictat.
‎Nu erai atotputernic?
‎Nu e perfecțiunea întruchipată?
‎Nici o pictură n-o termină.
‎Am avut multe pe cap, Iosif.
‎Mă ia peste picior, Maria.
‎Am adus și aripioare.
‎Nu pentru zbor, de mâncare.
‎- Stai. ‎- „Nu pentru zbor.”
‎- Maria, te rog! ‎- Unde ți-e umorul?
‎Noe a inventat vorba asta.
‎O să i-o spun lui Iisus.
‎- Simte-te ca acasă. ‎- Așa și e.
‎- Faci mișto de mine? ‎- Vrei să ne strici cheful?
‎Bine, uite! Ai terminat cu comedia?
‎Ai terminat?
‎Poftim aplauzele. Pleacă odată.
‎- Ce se întâmplă? ‎- Fiule!
‎- Surpriză! ‎- Surpriză!
‎Vai de mine!
‎Îmbrățișează-mă, fiule!
‎Ia te uită! A venit toată lumea!
‎Nu contează cine-i ăsta. Valea!
‎- Iisus zicea că dormiți. ‎- Mai cânt?
‎- Nu, mătușă. ‎- Ce drăguță e!
‎- A cui e ziua? ‎- Nu... A mea.
‎Nebunule, nu mi-ai zis! ‎Nu ți-am luat cadou!
‎- Ești ciufulit tot! ‎- E de groază.
‎Nu ni-l prezinți?
‎- Pe cine? ‎- Pe mine!
‎- Sunt Orlando. ‎- Încântată.
‎Îmi pare bine.
‎Nu-i nevoie, tocmai pleca.
‎De unde e?
‎Din deșert, tată. Nu-l știi.
‎- Cum adică? ‎- Din deșert. Eu...
‎- Mătușă Lupita! ‎- E vreo zână?
‎- Celălalt era mai tuciuriu. ‎- Nu!
‎N-o lua în seamă.
‎Ia de mănâncă.
‎Luați-o de-aici imediat!
‎Asta zice și despre leproși și stângaci.
‎Vino mai târziu.
‎Mamă, anunță-mă data viitoare.
‎De unde să știu c-o să stai ‎40 de zile acolo?
‎Nu mi-ai zis! Închipuie-ți cum e.
‎Da, îmi pare rău. ‎Îmi place mult petrecerea.
‎Îmi pare rău, mamă.
‎De unde știai că vin azi?
‎- Unchiul tău... ‎- Bună.
‎- Unchiule Vitorio! ‎- Salut!
‎- Ce mai faci? ‎- Bine.
‎- Ce-i cu barba aia? ‎- Îți place?
‎- Da, e grozavă. ‎- Din deșert.
‎- Ne-am dezmățat. ‎- N-ai mai tuns-o.
‎- Dar pe piept de ce te-ai ras? ‎- Păi... pentru înot.
‎- Înot? ‎- Iisus! Băiatul meu drag!
‎Fiul pe care-l iubesc ‎și-l îngrijesc de 30 de ani.
‎Am un cadou pentru tine, puștiule.
‎Tata ți-a făcut ceva frumos.
‎- Pentru mine? ‎- Da!
‎- Cum funcționează? ‎- Ascultă.
‎Uite, e pentru tine.
‎Am prins ideea.
‎- E un flaut mai aparte. ‎- Mulțumesc mult.
‎Și eu am un cadou pentru tine. Poftim.
‎- Ia uite. ‎- Nu se poate!
‎Poți cânta cu o mână. Uite.
‎Gata!
‎- Ce sunet minunat! ‎- Super!
‎Poți cânta așa la flaut, Iosif?
‎E alt instrument.
‎Da, bine. ‎Într-o zi, te învăț melodii de Beatles.
‎- Ce-i aia? ‎- Iisuse!
‎Mor după familia ta.
‎Îi povesteam mătușii cum ne-am cunoscut. ‎N-a percutat.
‎- Nu-i nevoie. ‎- Dar e minunat!
‎Nu e deloc interesant.
‎- Ba e! ‎- Băgăm niște ruladă?
‎Acum îi ziceam de „ruladă”.
‎Nu!
‎Ai înnebunit?
‎- De ce? ‎- Îi ziceam...
‎- Nu vrea nimeni să știe. ‎- Ba da, lasă-l.
‎- Nu știe să povestească. ‎- Nu?
‎- Mă îmbăiam într-o oază. ‎- Nu știe.
‎- Eram despuiat. ‎- Și eu l-am întrebat cum s-o iau.
‎- Mi-a arătat el cum o iau. ‎- Și-ncă cum! Știam eu cum s-o ia.
‎Mătușă Lupita!
‎Doamne, binecuvântează...
‎- Nu deșerta băutura! ‎- Nu așa!
‎Încetați!
‎Las' pe mine. Ea e naivă, nu înțelege.
‎- Dă-mi mâna. ‎- Iisus, să-ți spun ceva.
‎Urmează o discuție mai delicată.
‎Relaxează-te, umple-ți inima de dragoste ‎și fii gata.
‎- Nu judeca aspru. ‎- Da, nu judeca.
‎- Fără judecată. ‎- Da.
‎Ce enervant! Bine. Care-i treaba?
‎- Fiule... ‎- Da.
‎Noi și unchiul Vitorio vrem să-ți vorbim.
‎Ce se întâmplă?
‎- E important. ‎- Ce e?
‎E mai delicat...
‎Mi-ați găsit jurnalul?
‎Mi-ai cotrobăit prin lucruri! ‎Eu vă fac la fel?
‎Nu e nimic în jurnalul ăla!
‎Pic de intimitate în casa asta!
‎De asta plec!
‎Sunt singurul care n-are parte de relații?
‎- Iisus. ‎- N-am voie și eu să am visuri?
‎Nu pot să visez la vărul meu? ‎Sunt și eu viu!
‎- Ce jurnal? ‎- Nu l-ați găsit?
‎- Nu. ‎- Nu există niciun jurnal!
‎N-am niciun jurnal! Ce?
‎E momentul să stăm de vorbă.
‎Asta-i tot? Hai să vorbim.
‎Nu aici, fiule. Hai în camera noastră.
‎- De ce? ‎- Așa.
‎- Se poate? ‎- Orlando, simte-te ca acasă.
‎Știi că mă-mpac cu oricine.
‎Lupita e deja prietena mea.
‎Și crăp după bijuteriile regelui.
‎E de aur.
‎Nu mai spune!
‎Nu pot să cred. Ce nestemată-i asta?
‎Dragule, știi că te iubim mult, nu?
‎Dragă, lasă-mă pe mine să vorbesc.
‎Îi zic eu...
‎- Bine. ‎- Mă pregătesc...
‎Mă pregătesc de 30 de ani. Îi spun eu.
‎Iisus...
‎ne-am adunat aici să-ți spunem...
‎- Eu sunt tatăl tău. ‎- Fir-ar al naibii!
‎- Poftim? ‎- Nenorocitul naibii!
‎- Ce? ‎- Știa că vreau eu să-i spun, Maria.
‎Oricum afla.
‎Dar am decis să-i zic eu!
‎Ce se petrece? Unchiul Vitorio e tata?
‎- Nu, eu sunt Dumnezeu. ‎- Nu știe să zică.
‎Eu am creat cuvântul.
‎Ești îngâmfat și lipsit de tact.
‎- Fiule. ‎- Vitreg.
‎E fiul meu, nu al tău.
‎- Ești un tată absent! ‎- Absent?
‎Sunt omniprezent, mereu aici. ‎Sunt aici și când face labă.
‎Ce? Nu-i normal.
‎- Ce vulgar e... ‎- Gata.
‎S-a terminat? Nu ne mai respectăm?
‎Mamă, să-nțeleg. ‎Unchiul Vitorio e Dumnezeu?
‎Nu există niciun Vitorio! Regret.
‎L-am inventat ca să nu te încurcăm.
‎Sunt Dumnezeu și tatăl tău.
‎Și nu sunt rudă cu Iosif?
‎Iosif e... Cum să-i zic? Un tată-surogat.
‎Mă scoate din minți când vorbește așa!
‎- E ca o dădacă. ‎- Îi dau cu scaunu-n cap!
‎Mai bine faci o scară-n spirală.
‎Îți ard una după ceafă!
‎Am decimat dinozaurii cu un pârț.
‎Deci Tu și mama...
‎- Nu. ‎- Nu?
‎N-am făcut nimic.
‎- Nimic. ‎- Nimic.
‎Te rog. Deloc.
‎Adică...
‎- Ce? ‎- Ce „adică”?
‎- Păi... ‎- Ce „păi”?
‎- Ai uitat de... ‎- Ce tot zice, Maria?
‎- Ce? ‎- Ce-i aia, Maria?
‎- Am intrat în ea... ‎- Ce-ai zis, mârșavule?
‎- Repetă ce-ai zis! ‎- Gata!
‎- Nu mă cunoști! ‎- Iosif!
‎Ești nebun?
‎- Calmează-te. ‎- Puțin respect!
‎- Pot să intru și-n tine. ‎- Am un prieten roman!
‎Calmează-l pe „Iosi”.
‎- Auzi, Iosi! ‎- Iosi...
‎Eu fac mânere de topor!
‎- Nu te pui cu mine! ‎- Încetați!
‎- Uite ce disperat e. Ești mulțumit? ‎- Nu înțeleg.
‎Dragule, acum 30 de ani,
‎îngerul Gabriel mi-a zis ‎că-I voi naște fiul și-am acceptat.
‎Apoi, tatăl tău...
‎Tatăl adoptiv, Iosif,
‎cel mai cumsecade bărbat din lume, ‎a acceptat și el.
‎- Sunt fiul Domnului? ‎- Exact.
‎Acum vreau să propovăduiești cuvântul.
‎- Care cuvânt? ‎- Al meu.
‎Îl spui cuiva, ăla zice altcuiva, ‎ăla le zice altora și tot așa.
‎Un joc piramidal?
‎Calmează-te, fiule. ‎Viața are alte planuri pentru tine.
‎Cum rămâne cu planurile mele?
‎Cu visurile mele? Cu menirea mea?
‎- Care e, dragule? ‎- Bine c-ai întrebat.
‎Asta am făcut în deșert, ‎voiam să mă redescopăr.
‎Cu ajutorul lui Orlando, am realizat
‎că vreau să fiu jongler.
‎- Ce? ‎- Jongler...
‎Lasă jongleriile. Acum ai superputeri.
‎Cum adică?
‎- Stai să... ‎- Ce? Ce e?
‎Nimic... Uite, vezi?
‎Gata.
‎E nebun! Ce...
‎- Brațul, Iosif! ‎- Ce-ai făcut?
‎Iosif, calmează-te. Ce-i asta?
‎Ce i-ai făcut tatei?
‎Uită-te la mine!
‎- Nu adormi. ‎- E brațul meu?
‎- Ia uite! ‎- ‎Slujitorii Domnului...
‎Pune-i-l înapoi. Fă un miracol.
‎N-am mai făcut așa ceva. Stai, tată.
‎Calmează-te, omule!
‎Ușor, nu...
‎Cred că a intrat, e bine.
‎Nenorocit spurcat!
‎- A fost ușor. ‎- Doare!
‎- Eu am făcut asta? ‎- Să n-o mai faci!
‎Dacă mai faci așa ceva... Iar a făcut-o!
‎De ce-i tot faci așa ceva? Iosif...
‎Uite brațul.
‎Iosif? Nu! Iosif.
‎- Pune-l înapoi! Doare! ‎- Stai!
‎Trebuie să-l sucesc. ‎Nu e vorba de forță. Vezi?
‎- Îmi place. ‎- Ți-am zis.
‎Trebuie să înțelegi că ai devenit un zeu.
‎- Bine, dar... ‎- Acum poți face orice.
‎Pot să plec în excursie cu Orlando?
‎Aproape orice.
‎Vei avea parte de alte provocări acum.
‎Mie-mi plăcea viața mea.
‎Nu știu dacă vreau noi provocări, mamă.
‎- E un dar să fii fiul Domnului. ‎- Mai bine aș fi fiul lui Iosif.
‎Ia de-aici, fraiere!
‎Iosif nu are bani.
‎Nu are puteri, talent, ‎nici respectul comunității.
‎Nu-i e rușine de limitele lui, ‎dar mă lasă să trăiesc cum vreau.
‎Mersi, băiete. Și eu te iubesc.
‎Am avut vreodată de ales în viață?
‎Sau mi-a fost decisă ‎de cei care nici nu m-au întrebat?
‎Știu că e greu de înțeles, Iisus...
‎dar viața ta are un scop măreț.
‎- Trebuie să mă gândesc. ‎- Lăsați-l singur.
‎- Bine. ‎- Haide.
‎- Să mergem. ‎- Bine.
‎Hai! Iisus vrea să contempleze.
‎- Sigur, poți să pleci. ‎- Vrea să fie singur.
‎Dar mie mi-e totuna.
‎- Bine, „plec”. ‎- Vorbesc eu cu el.
‎Iisus...
‎Scuză-mă, fiule.
‎- Eram pe gânduri. ‎- Scuze.
‎Poți să plesnești din degete?
‎Ridică mâna. Dă-mi mâna, așa.
‎Apa s-a preschimbat în vin!
‎- Mersi, fiule. ‎- Iosif.
‎- N-auzi? Ce-i aia? ‎- Aud.
‎Dumnezeu e bun
‎În șapte zile-a făcut lumea
‎Și, la scurtă vreme
‎A-necat poporimea
‎I-a creat pe-Adam și Eva ‎Care și-au tras-o aievea
‎Dac-a fost doar o familie ‎Cum am ajuns aici, pe ce temelie?
‎Dar în detalii să nu ne pierdem ‎Cu credință să purcedem
‎Dumnezeu e atotputernic ‎N-are nicio noimă, dar fii cucernic
‎Iisus Hristos, cel dintâi fiu al său ‎Ce mai flăcău!
‎În inima deșertului ‎Mi-a arătat puterea... ștremeleagului
‎- Ce frumos! ‎- Bravo!
‎Mulțumesc!
‎Încă mai lucrez la rime. ‎O să iasă mai bine.
‎Vă cânt și mai târziu.
‎Am compus un cântec religios ‎despre bărbați.
‎O să vă placă.
‎- Hai să mâncăm! ‎- Hai!
‎Să mâncăm!
‎Nu mâncam deja?
‎La ăsta poți cânta?
‎Pot să-l fac proptea. Se cam clatină orga.
‎Iosif, ți-a ieșit bine!
‎Băieți, ea e Thelma.
‎Bună! Mi-a luat ceva să găsesc adresa, ‎dar iată că am ajuns!
‎- Cine e? ‎- O prietenă.
‎De-a mea.
‎- Vrei o guriță? ‎- Banii înainte.
‎Ți-am zis să te îmbraci decent.
‎- Da, e decent. ‎- Nu ți-e frig?
‎- M-am înfierbântat. ‎- Nu!
‎- Ți-e bine așa. ‎- În dormitor nu ți-e frig.
‎- Maria. ‎- Ești de-a lui Pilat?
‎Nu! Maria e mama sărbătoritului.
‎E mama lui, asta-i casa ei.
‎Mama? Felicitări.
‎Ai scoate bani frumoși.
‎Cum adică?
‎Îți laudă pioșenia.
‎- Maria e virgină... ‎- Virgină?
‎- Nu începe? ‎- Ocupă-te.
‎- Mă descurc. ‎- Vino încoace să vorbim.
‎Iau 30% pentru impresariat. ‎Aveți vin spumant?
‎Da, avem vin. Leonor, poftim.
‎Sunt tatăl lui Iisus.
‎- Super! ‎- Fac mobilier.
‎Dacă ai nevoie de ceva, îmi zici.
‎Gura! Normal că nu-i prostituată!
‎- Doar îi e foame. ‎- Înseamnă c-o fi struț, nu?
‎E o persoană.
‎Una care respinge oprimarea ‎sistemului sexist din societatea de azi.
‎Da? Păi spune-i... Doamne!
‎Spune-i să adere la rigorile societății.
‎Uite, Melchior!
‎Ești bădăran!
‎- Oare? ‎- Da, ești.
‎Îmi critici toate iubitele!
‎Ți-aș trage una-n nas!
‎- Thelminha, vino... ‎- Vin spumant!
‎- Ia! ‎- Ia-l pe-al meu.
‎Al meu e dulce.
‎- Cine-a pus stafide în orez? ‎- Eu!
‎Eu am pregătit bucatele.
‎- La curcan am pus cuișoare. ‎- De ce?
‎Și mere din livadă ‎în salata de cartofi. E delicioasă!
‎Și anul ăsta n-avem tort de ciocolată!
‎Vă surprind cu un tort de nuci
‎cu trei straturi ‎de prune zemoase și rom...
‎Iosif, nu mai schimba nimic.
‎Baltazar, gustă fructele confiate.
‎- Mie mi-au plăcut. ‎- Da?
‎Da! Doar că lipsea coriandrul.
‎- Am uitat! Am. ‎- Pune acum.
‎Maria știe unde e. Maria?
‎- Nu e cu Iisus? ‎- Posibil.
‎- Ce-i aia? ‎- E uitat pe platou.
‎- Să pun coriandru. ‎- Nu!
‎- Las' pe mine. ‎- Cadourile!
‎Da, Maria, hai să le împărțim!
‎Eu, lui Baltazar.
‎- Nu spui cui, mătușă. ‎- E pe ghicite?
‎Mătușa Lupita e picată din Lună.
‎N-am adus niciun cadou, ‎dar am un voucher de o oră.
‎Să zicem că ți-l dăruiesc ție.
‎Mișto petrecere, nu?
‎- E doar tămâie. ‎- Sunt eu, Maria.
‎Sunt de treabă oamenii.
‎L-ai văzut pe Iosif?
‎L-ai văzut?
‎- Cât mai fugi de mine? ‎- Puțin respect!
‎- Când, Maria? ‎- Termină.
‎Tu nu fumezi pe ascuns.
‎- Te știu. ‎- E casa mea, Vitorio.
‎Îmi place când îmi spui așa.
‎Termină.
‎Ador mirosul de iesle ‎și căcărezi de capră.
‎Ia uite ce pietroi am făcut!
‎- Îl simți? ‎- Da.
‎- Și așa a dus Noe animalele în arcă. ‎- Mișto poveste.
‎Noi căutam... Îi căutam pe toți.
‎Nu ești cu Melchior?
‎Da, Melchior. Oare...?
‎Oare n-o fi prin tufișuri?
‎- N-a ieșit nimeni. ‎- Mă duc să mă uit.
‎Pentru ce?
‎Miroase a tutun.
‎- Uite-l! ‎- Da?
‎- Înainte. ‎- Acolo.
‎L-am văzut prin beznă.
‎- Ce nebunie! ‎- Nu-i așa?
‎- Hai să plecăm. ‎- Ce faci?
‎- Hai să fugim împreună. ‎- Gata.
‎Omenirea oricum s-a rablagit. Ducă-se!
‎Nu.
‎Ne fac un hotel pe plajă. ‎O să ai afacerea ta.
‎Nu pot.
‎Poți să faci ce vrei. ‎Am așteptat 30 de ani.
‎Dacă nu vrea Iisus?
‎Găsesc alt idiot.
‎- Se descurcă. ‎- Vorbesc eu cu el.
‎- Vrei să mergem pe altă planetă? ‎- Gata, Vitorio.
‎- Hai pe Marte. ‎- Nu.
‎- Hai pe Jupiter. Pe Uranus. ‎- De ce șoptești?
‎- Uranus e departe, fierbinte. ‎- Încetează!
‎- Îți țin eu cald cu barba. ‎- Vocea ta...
‎Știi de ce-i în stare.
‎Nu-mi mai vorbi așa...
‎- Gata! ‎- Ce e?
‎Gata, Vitorio! Ai înnebunit?
‎- Mă dai peste cap. ‎- Ești nebun!
‎- Mi-ai distrus mințile. ‎- Ce-i?
‎M-ai înnebunit.
‎- Vino. ‎- Nu!
‎Am mai făcut un pietroi. Ia uite.
‎- Maria! ‎- E Iosif!
‎E Iosif, vine.
‎Du-te. O să ne vadă.
‎Maria?
‎Unde-i femeia asta?
‎- Vrei să-l orbesc? ‎- Termină.
‎- O fac repede. ‎- Gata.
‎Vrei să-l las olog? E la modă.
‎- E plină lumea de ei. ‎- Poate...
‎- Haide! ‎- Încetează. O iau razna.
‎- Te mai gândești? ‎- Să vorbesc cu Iisus.
‎- Meriți un bărbat care te prețuiește. ‎- Bine, lasă-mă.
‎Sfinte eu!
‎- Te ajut cu ceva? ‎- Poftim?
‎- Unde te duci? ‎- Aici locuiesc.
‎- Iisus se odihnește. ‎- Ce?
‎Era epuizat. Dar îl anunț că ai venit.
‎Da? Mai târziu.
‎- Sunt mama lui. ‎- Știu.
‎- Vrei să-i lași un mesaj? ‎- Lasă glumele.
‎Știu ce hram porți și știu pe unul ‎care-a pus un tată să-și ucidă fiul.
‎- Maria, nu? ‎- Doamna Maria.
‎Marioara, Iisus e obosit.
‎Cele 40 de zile în deșert ‎au fost de pomină.
‎A făcut ce nu știa că poate face.
‎Îl lăsăm să se odihnească, Măriucă?
‎„Măriucă” pe naiba!
‎Da. Asta-i Maria adevărată.
‎Asta-i Maria cea mândră, ‎care calcă-n picioare șarpele.
‎Cerșetorii nu-mi prostesc mie fiul.
‎- Sunt voluntar, nu cerșetor. ‎- Fii atent.
‎De nu intru în cameră,
‎o să ajungi voluntar la un ONG
‎ca să-ți salvezi din Marea Moartă ‎boașele ofilite.
‎- Sfinte Sisoe! ‎- Mă scuzi. Mersi.
‎Ce agresivă!
‎Iisus. Ai încuiat?
‎- Probabil. ‎- El nu încuie niciodată.
‎Măriucă, dă-i pace.
‎Iisus!
‎Doarme. Sigur e de la ceai.
‎- Ce ceai? ‎- Era foarte derutat.
‎A zis că vrea să-și limpezească mintea
‎și i-am făcut un ceai.
‎- Ce fel de ceai? ‎- Ăla pitit din bucătărie.
‎- Ceaiul lui Iosif pentru glaucom? ‎- E tare?
‎Cât ai folosit?
‎Îi era sete lui Iisus. L-a băut pe tot.
‎Dragule?
‎Ceaiul nu și-a făcut treaba.
‎Sunt mama, fiule.
‎- Dragule? ‎- Orlando?
‎- Dragule? ‎- Orlando!
‎- Viața are alte planuri pentru tine. ‎- Are un scop măreț.
‎LA MULȚI ANI, IISUS!
‎Nu judeca.
‎E o zână?
‎Oare cum se va descurca, ‎fiind fiul Domnului?
‎Trebuie să înțelegi că ai devenit un zeu.
‎Acum poți face orice.
‎Unde-oi fi?
‎Suntem în mintea ta.
‎Cine sunteți?
‎Am trecut cu toții prin asta.
‎Eu sunt Buddha, el e Shiva.
‎- Tu cine ești? ‎- O să-ți explice Tom Cruise.
‎El e Jah, dar ajungi greu la el.
‎Aș mânca niște fasole, dacă ai.
‎Uite-l și pe Allah. Uite.
‎Se întoarce imediat Allah, nu?
‎Da, e prea timid.
‎Tu n-aveai patru brațe?
‎Căcat. Agnaldo!
‎Stai așa, că vin. Îmi pare rău.
‎O secundă. Eram în pauză de masă.
‎- Bună ziua ‎- Treci la loc.
‎Iisus, e mișto să fii zeu.
‎- Aveam alte planuri. ‎- Și noi.
‎Crezi că voiam să mă fac albastru, ‎să mă pipăie Agnaldo?
‎- Nici eu nu mă distrez. ‎- Dar de ce eu?
‎Furia adunată e ca și cum ai ține în pumn ‎un cărbune încins.
‎- Te arde. ‎- Mai lasă-ne!
‎Ce?
‎Când nu știi ce să spui, ‎inventezi ceva și te faci că știi.
‎Și nu știi nimic.
‎- Ba știu mai multe. ‎- Care-i sensul vieții?
‎Sensul vieții e...
‎o frunză scăldată-n ape repezi, ‎dar fără apă, fără granițe, doar...
‎Clișeele astea prostești țin ‎doar la credincioșii tăi.
‎- Nu-ți merge aici. ‎- Recunoaște că nu știi.
‎Aș mânca niște înghețată.
‎- Să revenim. ‎- De ce ți-e teamă, Iisus?
‎Să nu dau greș, să nu fiu greșit înțeles.
‎Notează tot. N-au cum să interpreteze.
‎Oare să fiu eu omul potrivit?
‎Calmează-te, frate!
‎Oamenii-s creduli. Înghit absolut orice.
‎Uită-te la mine!
‎La Shiva! Uită-te la ăsta!
‎Vrei un fum?
‎Oare trebuie să accept?
‎N-o să se mai ivească șansa asta, frate.
‎Mulțumesc. M-ați lămurit.
‎Așa, Iisus. Continuă să înveți și...
‎- Ce naiba? ‎- Nu-l mai suport!
‎- Gata! ‎- Ce e?
‎- Nu mai suport! ‎- Ziceam doar...
‎E enervant!
‎Liniștiți-vă. Nu e nevoie de asta. ‎O să plec.
‎Bate palma.
‎- Unde-i cealaltă? ‎- Frate.
‎Îți dai seama că vei fi ‎și tată, și fiu deodată?
‎- Ce șmecher! ‎- Ăsta-i praf deja.
‎Ce spart sunt!
‎Unde sunt?
‎Rahat.
‎Fir-ar al naibii!
‎O să numesc pictura ‎„Botezul noului fiu al Domnului”.
‎- La naiba! ‎- Nu?
‎- Iar? ‎- Nu pot să cred.
‎- O să-mi iasă. ‎- Ești sigură?
‎Ai încercat de multe...
‎De fapt, roșul e cam...
‎Știi ceva? E gata.
‎S-a rezolvat.
‎Te-am botezat, fac așa și gata.
‎Slavă Domnului!
‎Ce se întâmplă?
‎- Iisus! ‎- Mulțumescu-Ți, Doamne!
‎S-a întors!
‎Știam că se întoarce.
‎- Ce mă bucur! ‎- De unde?
‎Ai dispărut o săptămână.
‎Parcă-au fost cinci minute.
‎Ți-am zis că-i tare ceaiul ăla.
‎Credeam că ai renunțat la misiune.
‎- Mi-a trecut prin cap. ‎- Stai liniștit.
‎Le-am spus cine ești.
‎Le-am zis că ești obraznic, ‎un capricorn neastâmpărat,
‎cam neobrăzat.
‎Orlando...
‎M-au ajutat cei trei magi.
‎Ai dreptate, ‎nimeni nu-ți poate alege calea.
‎Orlando a fost o binecuvântare.
‎- Nu mai spune! ‎- Așa e!
‎Mai zi-mi cum l-am pus ‎pe Avraam să-și jertfească fiul.
‎Bine! Pe drum încolo,
‎dau de Avraam cu un topor.
‎- Îi zic: „Avraam...” ‎- O știu.
‎N-a scris-o el. Ai furat gluma cuiva!
‎- Doamne! ‎- Am venit să zic...
‎Iisuse, calmează-te.
‎- Ce e? ‎- Gata. Eu sunt fiul Domnului acum.
‎Du-te la Iosif.
‎Orlando.
‎Mai bine-mi spui „Lucifer”.
‎- Să-mi bag! ‎- Lucifer.
‎Mi-a fost ușor ‎să te ispitesc în deșert, Iisus.
‎Cum adică?
‎A durat o clipită.
‎Nu pot să cred că erai altcineva.
‎Te-ai folosit de mine?
‎M-am încrezut în tine.
‎Credeam că e adevărat, că sunt special.
‎Dar nu, doar te-ai folosit de mine.
‎Ești toxic, știai?
‎Bulangiule!
‎- Lucifer, îți ordon... ‎- Afară!
‎Doamne!
‎Ce mi-a plăcut puterea asta!
‎S-a zis cu tine, tataie!
‎Gata cu vremea Domnului.
‎- Preia frâiele fiul lui. ‎- O fac dacă...
‎Eu i-am preluat puterea, eu sunt fiul.
‎Cine vrea să-mi fie Prima Doamnă?
‎Scârbos.
‎Nu găsesc... Alo!
‎Ia mâna de pe soția mea...
‎Mamă!
‎O să fac iar lumea grozavă!
‎E timpul să mă răzbun.
‎- Pot să se ducă la ronțăit acum. ‎- Nașii mei!
‎Fiule, nu știu ce se întâmplă.
‎Numai tu ne mai poți salva.
‎Orlando.
‎Putem s-o facem cu frumosul.
‎Ia uite-o.
‎Pe bune? Pește?
‎Scuze, mai am de învățat.
‎Maria, du-te de ia pâine.
‎Îți arăt eu scheme acum.
‎Doamne!
‎Degeaba, Iisus.
‎Nu te pui cu mine.
‎Vino.
‎Hai să domnim împreună!
‎Nimeni nu ne va putea sta în cale.
‎Îți arăt eu scheme.
‎N-are rost. Fac ce vreau din tine.
‎Așa, piruetă!
‎Piruetă și stai!
‎Dansează Macarena.
‎Ține-te de cap, așa.
‎Poți să dai din fund? Până la podea, hai.
‎Bravo, muiere!
‎Hai, arată-mi.
‎Așa.
‎Ia să văd cum dansezi limbo!
‎Așa. Să te văd.
‎Bravo. Acum, într-un picior.
‎Fugi de dragon! Unde e?
‎Uite-l! Fugi!
‎Ești un hobbit! Ia diamantul! ‎Fugi în grotă, fugi de dragon!
‎A scuipat foc spre tine! La pământ!
‎Ridică-te! Ia diamantul. Fugi în grotă!
‎Și... gata. Am obosit.
‎Hai, Maria, dansează!
‎Cât te țin picioarele!
‎Șoareci! Avem șoareci!
‎Fiule, e printre noi.
‎Orlando... Aveai dreptate.
‎Știu.
‎S-a zis cu Domnul.
‎Așa e.
‎Pe Pământ poate fi doar un zeu.
‎Îmi plac oamenii isteți.
‎Și acel fiu...
‎El poate fi oriunde.
‎Cum adică?
‎E printre noi.
‎Nu te înțeleg.
‎Domnul e pretutindeni.
‎El îl văd acolo, cu șoldul în piuneze.
‎Dar e și-n fiecare dintre noi...
‎inclusiv în tine.
‎Cum adică? Nu te...
‎Nu?
‎Ce-i asta?
‎Ce? Unde-i Iisus?
‎Lasă-l, a plecat. E un laș.
‎Știe că nu...
‎Știe...
‎Mă simt...
‎Nu mi-a priit ce-am mâncat.
‎Sunt doar arsuri.
‎Să ți-o trag!
‎- Iosif! ‎- Maria!
‎- Ești teafăr? ‎- Da.
‎Ia să văd!
‎Ce-i asta?
‎Doamne, Baltazar!
‎Ăsta-i gem?
‎Am văzut șoareci pe-aici.
‎Unde sunt?
‎Înțelegi de ce-am nevoie de tine?
‎Da, tată.
‎Răul se întoarce mereu. E incredibil.
‎- Ești teafăr, Iisus? ‎- Da, mamă.
‎Pleacă de-aici!
‎Mă bucur că ai acceptat misiunea, fiule.
‎N-am acceptat-o, tată.
‎Cum adică?
‎- Ai zis că ai înțeles. ‎- Da, dar n-am acceptat-o încă.
‎Nu sunt sigur că pot renunța la toate.
‎Și nici nu mi se potrivește...
‎Nu sunt de acord cu stilul tău.
‎Pui un tată să-și sacrifice fiul aiurea.
‎Prefaci în piatră un oraș întreg ‎după ce-i omori.
‎Pe Iona îl ții captiv ‎într-o balenă o lună.
‎E aiurea.
‎Mie-mi plac jongleriile, mărgelele,
‎muzica, poezia...
‎Știu că avem stiluri diferite.
‎Uneori cam exagerez cu farsele. ‎Dar ascultă-mă.
‎Doar ce-ai împlinit 30 de ani.
‎Hai să încercăm ‎o perioadă de probă de trei ani.
‎- Se poate? ‎- Sigur.
‎Dacă nu vrei s-o faci ‎când împlinești 33 de ani...
‎găsesc pe altul ‎și tu te întorci la poezie,
‎la muzică și toate cele.
‎Stai. E pe bune?
‎Dacă mă răzgândesc peste trei ani, ‎totul revine la normal?
‎Sigur. La 33 de ani, ești liber.
‎Promiți?
‎Dumnezeu nu minte.
‎Bine. Dar am o condiție.
‎Care?
‎Vreau să am 12 bărbați alături.
‎Am înțeles.
‎Nu trebuie să fie 12 bărbați.
‎- Pot fi și femei. ‎- Știu.
‎Dar m-am gândit deja la 12 bărbați.
‎- Normal. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎- Fir-ar să fie! ‎- Ce naiba?
‎E mort.
‎M-am căcat pe mine de frică. ‎A apărut din senin.
‎Nu era necesar. Despre asta vorbesc.
‎Hai, învie-l odată!
‎- A luat foc ceva. ‎- Unde?
‎Maria, hai cu mine.
‎- Nu pot. ‎- Repede.
‎În casa asta, ne facem arșice.
‎Vreau să fac o fată cu tine.
‎- Unde-i focul? ‎- Nicăieri. Termină.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Complet exagerat.
‎Poftim.
‎- Ia-ți adio de la mama. ‎- Pa, fiule.
‎Pa, mamă. Îți mulțumesc.
‎Te iubim.
‎- Pa, mătușă. ‎- Pace!
‎Scuze pentru deranj.
‎Mergem în Rai?
‎Nu, mergem în Galileea.
‎Dar îmi plac ieșirile dramatice, ‎cu lumini și din astea.
‎Impresionează amărâții.
‎- Doamne! ‎- Da, Iosif.
‎Vreau să-i vorbesc.
‎Ascultă-mă, Doamne.
‎M-am purtat copilărește
‎în toată gâlceava asta inutilă
‎pentru dragostea Mariei și a lui Iisus.
‎Voiam să-mi cer iertare.
‎Mă gândeam c-am putea...
‎fi prieteni.
‎Sigur.
‎- Prieteni? ‎- Da.
‎- Se poate? ‎- Ce-i asta?
‎- Am dat noroc. ‎- Brațu!
‎Să-mi bag, ce doare!
‎Subtitrarea: Laura Somandru